- Hallå? - Hej! Varför hör du aldrig av dig?
- Förlåt, Sarah. Jag har jobbat. - Som säkerhetsvakt?
- Ja. Det är åtminstone på dagtid. - För sjutton, Rach.
Är du fortfarande mörkrädd?
- Jag jobbar på det. - Gud, så barnsligt, Rach.
Jag jobbar på det!
Det börjar bli mörkt. Jag är glad att jag är på väg hem.
Så Los Angeles är hemma nu? Är du inte trött på alla galna människor?
De är helt klart annorlunda.
Hur är kärlekslivet? Några framtida makar? Besatta stalkers?
Snälla du.
Det förtjänar du efter allt som hänt. Gå ut, ha lite kul, få dig ett ligg!
Jag har inte tid, Sarah.
När du tröttnar på LA väntar vi här, tjejen. Kom hem.
- Jag måste sluta nu. - Ring senare.
- Hej, Greg. - En tjänst, Rach?
Det är storhelg och du har just slutat.
Men jag behöver nån på en post till jag hittar en ersättare.
- Nej, det går inte. - Har du en het dejt?
Jag har inte råd att förlora posten. Jag behöver verkligen din hjälp.
Är du där, Rach?
Rach?
- Ja... Var är det? - Tack, Rach! Du är bäst.
Det är en drogklinik i Artesia. Du går en rond emellanåt, enkelt jobb.
Okej. Men skicka en ersättare till midnatt.
- Jag ska göra mitt bästa. - Nej, lova!
- Då kanske jag ljuger. - Fan, också!
Du är en ängel, Rach.
Sån är jag. Den osjälviska räddaren.
Adressen är 2600 South Artesia.
Tjejen i receptionen heter Anna, hon visar dig runt.
- Uppfattat. - Jag ringer senare.
Det är allt bäst.
Fan...
20.00
MAYFIELDS BEROENDEKLINIK
Jag menade inte att skrämmas. Du måste vara Rachel. Anna.
Jag ska bara ta mina saker.
Du är tredje vakten den här månaden. Man lär sig gilla stället.
Jag visar dig runt, sen ska min man och jag till Arrowhead.
Här är helvetet. I alla fall när man jobbar här.
Det här är väntrummet men vi har stängt för helgen.
Receptionisten sitter här men vakten brukar använda sjuksköterskornas rum.
Kom nu.
- Hålla de oss inne eller problem ute? - Gallren? Vi förvarar metadon här.
Vi hade fyra inbrott förra månaden. Missbrukare gör allt för en fix.
- Är det tryggt? - Ja.
Nu när du är här.
Det är tryggt, bara du ser till att fönster och dörrar är låsta.
- Ingen ser ut att kunna ta sig in. - Om du bara visste.
Här inträffar knivskärningar, skott- lossning... Men han verkar gilla det.
Dr Mayfield. Han säger att vi hjälper de behövande på deras eget revir.
Jag visar dig runt lite snabbt, sen sticker jag.
Reglerna säger en rond i timmen. Men det är upp till dig.
Dörrarna ska hållas stängda. Vissa är låsta och vi har inga nycklar.
Toan ligger där. Där är dr Mayfields kontor, som är låst.
Här är patienternas undersökningsrum. Röntgenrum.
Man hör många ljud på nätterna. Huset är gammalt.
Det ska jag komma ihåg.
Jag måste gå. Larmnummer finns vid telefonen.
Vill du beställa pizza finns numret på anslagstavlan.
Det var kul att träffas, Rachel.
Jag är tillbaka på tisdag morgon. Annars ses vi kanske nästa vecka.
Visst.
Kom ihåg att hålla allt låst.
Han kommer.
Knivskador på rygg och hals
Mord
Tidpunkt: 04.00
"Knivskador på rygg och hals. Inre organ spetsade. Offret förblödde."
"Ögonen uttryckta eller urkarvade. Knivhuggen i ögonen."
"Hjärtat avlägsnat. Nåt slags lätt bedövning."
"Offret sov knappt. Vid medvetande vid avlägsnandet."
Tre mord. Två år. Ett fall.
Samtliga offer arbetade på samma ställe. Annars inget samband.
Det känns som om jag faller samman. Som om jag lever i nån annans dröm.
Vilken som helst av patienterna kan ha gjort det. Vilken man som helst.
Det är nåt med tidpunkterna som inte stämmer.
En kort patientlista släpptes en månad innan det första mordet.
Fem namn.
Hur svårt kan det vara?
Det är "The Quiet Storm" på KMND.
Vi sänder från Gracepoint-
- med utsikt över Santa Ana-öns övergivna stränder.
Detta är "Nightwave" med er värdinna Alexis Angel...
Hej, Greg.
Vänta lite.
Greg.
- Greg? - Rach, jag hittar ingen ersättare.
- Nej! Jag måste härifrån vid midnatt! - Jag försökte. Det är Memorial Day.
Du får så lov att stanna. Rach? Är du där?
Ja, jag är här. Mottagningen suger på det här stället.
Det ser värre ut där än det är. Håll ut. Ring mig senare, okej?
Ja. Det löser sig.
Jag visste att jag kunde räkna med dig, Rach.
Visst.
Du, Rach? Tack.
21.38
Hallå? Är det nån där?
Rachel...
Vem är det?
Vem där?
- Fan! - Var inte här ute, miss.
- Vem fan är du? - Simms, vaktmästaren.
- Du kom nära en skallskada. - Håll dig inomhus.
Här är farligt på natten. Även om man har batong.
Värstingarna här knäcker dig hur lätt som helst.
- Vet dr Mayfield att du är här ute? - Nej. Vi har aldrig träffats.
- Jag är den nya säkerhetsvakten. - Det ser jag väl!
Nån har dödat en katt. Vet du nåt om det?
Nej. Det är väl ungar som busar, eller en uggla, eller nåt.
Den var på fel ställe vid fel tillfälle.
- Inte när jag jobbar. - Det kvittar väl vem som jobbar.
Det är bäst att du går in igen, miss.
Ser du nåt ovanligt, säg till mig.
Jag bor på baksidan.
Behöver du nåt, är det bara att ropa.
22.26
Hej, får jag beställa...
Hallå?
Hej, jag skulle vilja beställa. En liten ostpizza med ananas.
Och en kaffe. Nej, det var allt.
Det är 2600 South Artesia, kliniken. Huvudentrén.
Okej. Kontant.
Rachel Burke.
Toppen, tack.
Hallå?
Han kommer.
Rachel.
- Vem är det? - Han kommer.
Hallå?
Jag kommer inte att klara det.
Förlåt? Hallå?
Jag sa att jag inte kommer att klara det.
- Okej. - Jag behöver en fix. Verkligen.
- Vi öppnar först på tisdag. - Jag känner till öppettiderna.
Jag är död vid det laget. Jag ville bara tala om det.
Behöver du hjälp, ring larmnumret.
Nej. Du förstår inte. Det finns ingen kvar.
Det är bara jag kvar. Ingen kan hjälpa till.
Jag kan tyvärr inte hjälpa dig.
Lägg inte på!
Lägg inte...
4 maj.
Blodet i rummet och spylukten i min andedräkt fick mig att tänka på dem.
Alla döda jag har kommit i kontakt med. Alla jag har tvingats döda.
Det finns bara en väg framåt.
Men blodet, tårarna...
Det sista stänket av liv i deras ögon.
Det är nästan lustigt.
Urkomiskt, faktiskt.
Jag vill känna det igen.
Vem är det?
Pizza Shack.
- Rachel Burke? - Ja. Tack.
Jösses, hur fick du de där ärren?
Behåll växeln.
Det blev 17,10 dollar. Tre dollar i dricks i den här delen av stan?
- Det är bättre än inget. - Man tackar...!
Ingen orsak.
Säkert att du klarar dig här ensam? Jag kan komma tillbaka senare.
Tack för omtanken. Men jag klarar mig, tack.
4 juli.
Fyrverkerierna är vackra, men högljudda och skrämmande.
Lite som livet, kärleken, sex...
...död.
Slöddret i grannlägenheten.
Jag kan riktigt känna, höra, känna smaken och lukten av hans våta tobak.
Det äcklar mig.
Hans okultiverade manér roar mig. Jag både hatar och tycker synd om honom.
Jag känner igen.
Vi ses i hamnen, 23.00
22.45
Hallå?
Hon är i fara.
Va?
Hon är i fara.
Satmara.
Hjälp mig.
Ta dig samman, tjejen.
Den går ut till alla fiskare längs Kaliforniens kust.
De modiga män som seglar längs mörkrets rand.
Du lyssnar på KMND och "Nightwave" med Alexis Angel.
Det är dimmigt längs kusten i kväll. Håll ögonen på kompassen.
Lita inte på det du ser. Natten och dimman kan spela hjärnan ett spratt.
Kom ihåg att följa din inre kompass. Alexis Angel, din ängel i natten.
Jag leder dig med min kärlekens strålkastare över det mörka havet.
Rachel.
Fan.
Dr Mayfield?
Fan!
Han kommer.
- Kom igen! - Rachel...
Ja! Ja!
Det här är leken vi leker: Du är patienten och jag undersöker dig.
- Varför klär du av mig, pappa? - Det gör inte ont.
Det är ingen fara. Du är en vacker liten ängel.
Pappa ska inte göra dig illa.
24.00
Hallå? Hallå?
Hon är i fara.
- Vem är det här? - Hon är i fara.
Hallå? Hallå?
Fan!
Är du klar?
- Vill du ha? - Nej, tack.
Jag behöver det här, vet du.
Jag behöver det här.
Ditt samtal kan inte kopplas fram...
Inte i kväll.
Helvete!
LÄKARMOTTAGNING
Kom igen...
Släpp ut mig härifrån!
Mr Simms!
Mr Simms?
Kom igen!
Kom igen, snälla...
Det här händer inte.
Ingen fara, vännen. Han gör oss inte illa, jag lovar.
Jag låter honom inte göra oss illa.
Välkommen tillbaka till verkligheten. Välkommen tillbaka till verkligheten.
Hej, Rachel.
Så länge du var medvetslös.
Har du sovit sött?
Välkommen till min klinik.
Det är här vi tar livet av de samhället har fördömt.
De som har besudlat sina kroppar, sina tempel, med gifter.
Vi gör det så att andra får leva. De som förtjänar det.
De som inte vanhelgar sina tempel.
Korinthierbrevet 3:16.
Förstår du inte att Guds ande bor i dig?
Du är Guds tempel. Och Guds tempel är heligt.
Om någon förstör Guds tempel skall Gud förgöra honom.
Så säger Herren.
Du borde inte ha kommit hit, Rachel. Du stör och hotar mitt arbete.
Men din inblandning kanske kan föra med sig ett mirakel.
Människohjärtat...
Ett lysande exempel på gudomlig skapandekraft.
Ett biologiskt underverk, men känsligt för sjukdomar.
Hundratusentals dör varje år på grund av hjärtsjukdom.
En transplantation kunde ha räddat dem. Men vi har ett problem.
Problem med donatorer.
Folk har en fix idé:
De vill inte donera sina organ till de som vill leva.
Nej, de ser hellre att organen ruttnar i deras lik, spolas ned-
- eller bränns upp i ett krematorium än att skänka någon liv.
Nån måste rätta till det misstaget.
En utjämnare, kan man kalla det. De som kommer hit-
- missbrukarna, de som har förstört sina liv-
-de som har vanhelgat sina tempel-
-har inte levat förgäves.
För jag, jag är den utvalde!
Jag är den utvalde. Jag är Utjämnaren.
Jag är den som ställer allt till rätta.
Jag är Guds budbärare.
Du skulle inte ha kommit tillbaka, Rachel.
Dina organ är felfria.
Din kropp är fantastisk.
Ung.
Smidig.
Men du kommer inte att överleva det här ingreppet.
Du ska veta att ditt liv inte har gått till spillo.
Lyssna på rösterna, Rachel.
Nej... Nej, det är inte möjligt!
Nej!
Nej...
Va?
- Du kommer inte undan, Rachel. - Inte? Dra åt helvete, din jävel!
Va?
Rachel. Hör du mig?
Kom tillbaka, Rachel. Det är dr Myers.
Hör du mig, Rachel?
Kom tillbaka. Det är dr Myers.
Du är på California State Hospital. Du har varit här i nära tio år.
Du är en patient som får psykiatrisk vård.
Välkommen tillbaka, Rachel.
- Vi har gjort stora framsteg. - Vad då för framsteg?
Fantastiska framsteg. Du börjar komma ihåg detaljerna i ditt trauma.
Det har i och för sig bara hänt under hypnos, men det är en början.
Ditt minne kommer att återvända sakta, som små fragment. Drömmar.
I de drömmarna representerar, symboliserar, dina karaktärer-
-delar av ditt trasiga förflutna.
Jag förstår inte.
Det kommer du att göra, Rachel. Tids nog.
Nu får det räcka för i dag.
Tills vidare...
- Minns du den här? - Ja. Den tillhörde dr Mayfield.
Nej, det här är din dagbok från din barndom.
Från när din far gjorde saker mot dig han inte borde ha gjort.
Du hade stunder av klarhet.
När det känns rätt tycker jag att du ska läsa den. Bara lite i taget.
Allt står här, Rachel. Det var din enda flykt från traumat.
Jag tror den kan hjälpa dig minnas och acceptera det som har hänt dig.
- Jag vet inte om jag är redo. - Det är bara du som kan besluta det.
Men du har nyckeln. Du har haft den hela tiden.
Ta det nu varligt. Sådana framsteg tar tid, Rachel.
Psyket kämpar för att skydda sig.
Det blir inte lätt för dig att hitta hem.
Allt som hände...
Det kändes så verkligt.
Det finns saker som inte är av denna värld, de flesta av oss ser dem inte.
Saker som vetenskapen och logiken inte kan förklara.
Och så har vi rädslor.
Rädslor som trängts så djupt in i medvetandet-
- att de försvinner i mörkret. De är döda för det medvetna sinnet.
Övergivna döda.
Men Rachel, ibland kommer de döda tillbaka.
Nu räcker det. Vi försöker igen om några dagar.
Jag tittar till dig senare. Vila dig nu.
Dr Myers. Tack.
Fall 3617. Burke, Rachel.
Dissociativ identitetsstörning med inslag av förföljelsemani-
- som orsakats av svårt trauma i barndomen.
Psyket är oåterkalleligt splittrat.
Endast fragmenterade minnen av att ha dödat sin far.
Fortgående användning av projektion.
Beskyddandekomplex fortsatt utmärkande.
Personligheten är fortsatt delad.
Men mycket positivt genombrott under hypnos.
Vi avvaktar Rachel Burkes eventuella tillfriskande.
Snart står hon vid ett vägskäl-
- där hon måste välja mellan sin fantasivärld-
- och den hårda verklighet som är hennes riktiga jag.
4 juli. Fyrverkerierna är vackra, men högljudda...
Jag vill att det ska ta slut.
Översättning: Elisabeth Enström www.btistudios.com